О, я стига!
Това се случи, защото тя няма.
Ще я убием, преди да се разпространи инфекцията.
Казах, че аз ще го направя.
Капитане! - Побързайте!
Ако не ги убием, те нас ще убият.
Вие сте семейство, нали?
Лили, ела тук!
Лили.
Мърмореше несвързано.
Да не сънуваше нещо?
От тук ще продължим пеша.
Разчитаме на твоите напътствия.
Това не беше сън.
Това бяха моите...
моите спомени.
Превод и редакция: shiro_yuki00
Стартиране на система за засичане на вражески машини.
Това да не е нова заповед от Бункерът?
Не, това е мое решение.
Да сложиш радарите е досадно, но пък е много важно.
Ясно.
Предполагам се чудиш, дали можем да засечем машини с такова нещо?
Как да отговоря на това?
Както решиш. - Чудя се.
Знаех си.
За твое съжаление, все пак можем да го правим с такова устройство.
Отчет. Системата за засичане на машини се изключи.
Какво?
Може би си мислиш, ''Това ти отнема много време, Найнс,'' или подобно?
Не си мисля това. - Радвам се.
Мисля си, ''Това ти отнема много време, 9S''
О, ясно.
Под, каква е причината?
Отчет. Причинено от грешка при устройство номер 2.
О, чак там ли?
Ще отида да го поправя ей сега, така че продължете.
Под.
Чудех се...
Защо досега,
Съпротивата и ЙоРХа войниците не са имали съвместни операции?
Побързай и го поправи.
Да, да, отивам.
Лили, ако задремеш, когато ти е скучно, пак ще те навестят кошмари.
Какво има?
Сънувате ли?
Не.
Имаше времена, когато работехме заедно.
Ние от Съпротивата спасихме нови модели андроиди.
По време на приземяване им, за строго секретна операция, бяха нападнати от машини.
Видяхме само четири модела.
Казаха, че името на отряда им било ''ЙоРХа''.
Предишната генерация ЙоРХа войници.
Защо ми казваш това?
И аз не знам защо.
Но...
Когато те погледна, се сещам за номер 2, която беше лидерът на ЙоРХа.
Защото всички модели номер две имат еднакво изкуствено тяло.
Може би, заради това ти го казвам.
Поисканото подкрепление от ЙоРХа беше там.
Имаше сървър за контролиране на машини,
и те искаха да го унищожат.
Нямаха подкрепление от Управлението. Бяха изолирани и безпомощни.
Това не беше операция, която можеше да се изпълни от четирите.
Съпротивата не беше уведомена за нещо такова.
Заради това се съмнявахме, че е капан на врага.
Личеше си, че щеше да бъде касапница, но тогава Номер 2 извика...
Точно сега се нуждаем от съюзници.
Това беше гласът на някого, който още таеше надежда,
предвид безнадеждната ситуация на мисията.
Заради това, нашият капитан...
Стига. Номер 2, ще тръгнем сами.
Чакай... - Губим време.
Почакайте. Чуйте ме.
През последните няколко десетилетия, ние водихме една изтощителна война.
Без ясни мерки за решения, нямахме друг вариант,
освен да прекараме дните си, докато нашите другари, семейства, намаляваха.
Имате предвид...
На тях също им бе отказана подкрепа. Те са от захвърлени ескадрони.
Те не са по-различни от вас. - Обаче...
Тогава, как ще се биете с тези неща в Тихия Океан.
Дали ще продължаваме тези битки срещу безбройните машини,
докато нашите семейства намаляват, докато не правим нищо?
Не трябва да се стои и гледа безучастно на бойното поле.
Прави сте.
Всички имаме нещо, което бихме искали да направим за изгубените семейства.
Точно така!
Но тези не са наше семейство.
Врагът, който ЙоРХа трябва да разгромят, е един и същи.
Нали?
Капитанът реши да се бие редом с ЙоРХа.
Да не изпускам нещо? - Аз го разбрах.
Това имаше предвид, нали?
На върха на планината Ка'ла има лифт.
Входът към него е прикрит като скала.
Намерихме го, чрез анализ със сателит.
Не ни интересува това.
И лифта ни води в права линия надолу от мястото.
В права линия не е правилно. Всъщност е спираловидно—
Така де, ако отидем там с лифта,
можем да изтрием сървъра на тези машини?
Ако не успеем, роботите в Тихия океан, няма да спрат.
Правилно.
Как определи локацията на сървъра?
Това е военна тайна. Не мога да ти кажа.
Значи главната част е тайна?
Моля ви, разберете.
Капитан Роуз, можем ли да се бием редом с такива като тях?
Не им вярвам.
Лили.
Когато стане време да бъдеш главнокомандващият,
ти ще направиш същото решение, което аз направих.
Сладко пистолетче.
Лили мрази този пистолет, защото изглежда като детска играчка.
Ясно тогава. - Извинявай, че бях груба.
Не се притеснявай, Лили. Ти си добре така.
Не ѝ се подигравай. - Не исках.
Нали, Номер 21?
Аз бях по-бърза!
Признай загубата си.
О, стига! Ти загуби толкова грандиозно.
Хей, какво правите?
И ти ли искаш?
Състезание за пълнене на вода.
Спрете се и двете.
Успокойте се!
Стига толкова.
Това беше хубаво.
Тя изпи всичко.
Още, моля ви.
Втори рунд?
Капитан Роуз!
Лили е...
Бях заразена с вражеския логически вирус.
Ако не бъде спрян, той ще пренапише данните ми и ще поеме контрол над тялото ми.
Няма лек за него, след като се заразиш, така че...
Наистина ли ще я застреляш?
Ще я убием, преди да се разпространи. Винаги така сме правели.
Ако не я убием, тя ще убие нас. - Но...
Ами защитите ѝ? Не работят ли?
Това се случи, защото тя няма.
Каква сила...
Номер 4, Номер 16, дръжте я здраво.
Номер 21.
Моля те, излекувай Лили.
Това е невъзможно!
Ако не побързаме, тя ще стане неконтролируема.
Капитане! - Прости ми!
Лили.
Вие сте семейство, нали?
Чакай! - Върни се!
Тази ужасна сила!
Стой неподвижно!
Препрограмиране. Старт.
Не се приближавай. Ще се заразиш!
Млъкни! Свали пушката!
Капитане.
Не си ли готова, Номер 21?
Не знам дали мога да го направя, при тези обстоя—
Недей!
Всеки ме защитава, защото не съм пригодена за битки.
И аз искам да спася всички!
Капитане.
Не искам да губя още другари... нито пък Лили.
Аз...
Роуз, вярвай в своите приятели.
Работата на капитана не е ли да защитава своите другари?
Ваксината е поставена. Стартиране на антивирусна програма.
Побързай. - Само още малко. Дръжте я!
Рестартиране на системата.
Лили?
Лили.
Лили?
Лили!
Лили.
Те ме спасиха.
Номер 2 ми помогна.
А какво се случи с мисията?
Докато стигнем до мястото на сървъра, бяха пристигнали 300 000 вражески единици.
300,000? Ами подкреплението?
Естествено, че нямаше такова.
Така правят тези човеци на луната.
Беше ли провалена операцията?
Ако беше провал, щях ли да съм тук, а?
Значи всички твои другари от тогава, са някъде тук?
Ние бяхме просто примамка.
Повтарям. ЙоРХа войници, незабавно отидете към лифта със сегашните сили под ръка.
О, я стига! Побързайте и пратете подкрепление! Къде е Командирът?
Настоявам за отговор от Командира! - Това е директна заповед от Командира!
Не може да...
Моля ви! Вземете друго потвърждение от Коман—
Управление! Управление!
Трябва да престъпим.
Сега! - Това заслужавате.
Гербера, вземи—
Лили, внимавай!
Капитане, продължавайте, аз ще ги задържа.
Без такива, глупачке. Не можеш да ги победиш.
Не искам да чувам нищо логично от теб.
Тогава ще остана с теб.
Не мога да оставя това, в ръцете на една глупачка.
Коя е глупачката?
ЙоРХа войник, Артилерист Номер 16,
Започваме с прикриващ огън относно мисията на Съпротивата в планината Ка'ла.
Но... - Не! И двете ще умрете.
Ако съм с нея, няма да се дам лесно.
Не ме намесвай така, глупачке.
Да вървим!
Лифтът не работи.
Врагът е поставил защитни програми.
Тряба да ги премахнем.
Побързай и го направи. - Работя над това.
Има граница, колко могат да издържат отвън.
Казах, че ще го направя.
Идват.
Отвори се. - Добре, побързайте.
Аз ще остана тук и ще продължа с хакването. Вие вървете.
Защо? - Ако прекъсна, лифтът няма да помръдне.
Какво? Ще останеш тук сама? - Побързайте!
Врагът приближава!
Аз ще остана тук и ще пазя Номер 21.
Анемоне! - Поверявам на вас сървъра.
Номер 21 беше заразена.
Анемоне също беше забелязала.
Не похабявай тяхната решителност.
Моя е вината. - Номер 21 може да премахне вирусът.
Надявам се.
Това е кошмар.
Сънуваме ли?
Не.
Иска ми се да беше сън.
След това се включихме в битка с врагът при сървърът.
Капитан Роуз беше ранена, докато ме прикриваше.
Затова мисля, че Номер 2 ни накара да се върнем до лифта.
Тя ни каза да се евакуираме.
Не си спомням всичко добре. Това, което се сещам е...
Капитан Роуз? -Тръгни сама.
Ние ще направим нещо за сървъра, докато избягаш.
Капитане?
Искам да продължиш да мислиш за бъдещето.
Не! Капитане, ела с—
Лили, тръгвай!
Съжалявам!
Само защото бях тук, всички...
Ще спасиш всички, нали?
Тогава не го забравяй!
Запомни това!
Използвай това, за да защитаваш.
Няма да забравя.
Всички ви.
Как бяхме заедно.
Как се борихме.
Как ме спасихте.
Няма да забравя!
Ние, андроидите, нито мечтаем, нито имаме души.
Но нашите спомени са истински.
Спомените от преди, определят кой ще си сега.
Доста си спокойна.
2B, какви са били твоите спомени?
Ако, един от твоите другари
от преди е тук и е жив?
Това би била прекрасна мечта.
Под 042 ДОКЛАДВА НА ЧОВЕЧЕСТВОТО.
ЩЕ ИЗПЪЛНИМ ЗАДАЧАТА ДА ВИ ПРЕДСТАВИМ ДРУГИТЕ ЗАВЪРШЕЦИ НА ВИДЕО ИГРАТА "NIER:AUTOMATA." КРАЙ.
КУКЛЕН ТЕАТЪР НИЕР: АУТОМАТА ''Адам и Ийв”
Хей, братко, Какви са тези облекла?
Казано е, че хората са носили дрехи наречени '' униформи'', щом придобият знание.
И ме наричай ''батко'', не ''братко''.
Значи това било. Разбира се, че знаеш, братко.
"Батко."
Интересно ли е? Може би ще почета по-късно.
Може ли да играем, когато сме готови с четенето на това?
Намерих тайна база под земята. Изглежда като изсъхнала луковица.
Братко, хайде де, хайде, хайде, братко.
Скумриите захапват при всяко мятане на въдицата.
Братко? Къде отиваш?
Хей, хей!
Раздразнен, Адам реши да напусне убежището и реши да... лови риба? Да, това е. Ловене на риба. С усмивка на лице, той тръгна към брега.
СЛЕДВА ПРОДЪЛЖЕНИЕ